Szociológia
(nem csak szociológusoknak és nem csak közgazdászoknak)

Ajánló

A négy féléves kurzusból álló szakkollégiumi program célkitűzése, hogy önálló és színvonalas kutatómunkára készítse fel a résztvevő szociológus- és közgazdászhallgatókat. A program három pillére az elméleti és módszertani képzés, valamint a személyes tanári (tutori) kapcsolat. 
A programot a szokásos egyetemi tantervektől alapvetően az különbözteti meg, hogy
(1) a közgazdaságtan szemléletmódját, a racionális döntéselméletet ötvözi a „klasszikus” szociológiával, és
(2) egységesen keretben tárgyalja a különböző társadalmi jelenségeket magyarázó elméleteket és az elméletek alkalmazásának módszertani dilemmáit.
A szociológiai elméletekhez a szokásos elmélettörténeti logika helyett probléma-centrikusan közelítünk: az egyéni cselekvéstől a társadalom egyre bonyolultabb képződményei felé haladva értelmezzük (újra) a társadalomtudósokat foglalkoztató kérdéseket. Hogyan lesz a társadalom tagjainak egyéni cselekvéseiből társadalmi jelenség: piac vagy éppen kultúra? Mennyiben hozható közös nevezőre, és mennyiben egészíti ki egymást a szociológiai és a közgazdasági szemlélet? 
A programban nagy hangsúlyt helyezünk az empirikus kutatás eszközeinek megismerésére és alkalmazására. Igen fontosnak tartjuk a szociológia elméletének és módszertanának összekapcsolását, melynek hiányában a társadalomtudós könnyen köldöknéző elmélkedővé, vagy ellenkezőleg, kutatóipari szakmunkássá válhat. 
Módszertani képzésünk az elméletihez hasonlóan probléma- (és nem módszer-) centrikus. Arra kívánjuk képessé tenni a szakkollégistákat, hogy adott kutatási problémához megtalálják és alkalmazni tudják a legmegfelelőbb kutatási eszközöket és elméleti kereteket. A program negyedik félévében a résztvevők már saját érdeklődési területüknek megfelelően sajátíthatják el a szociológiai kutatás módszereit: a negyedik félév során saját kutatási téma feldolgozását várjuk el.
A szakkollégiumi képzés – és így a szociológia program – legmarkánsabb jellegzetessége az az intenzív műhelymunka, a résztvevők és tanárok közötti személyes kapcsolat, mely az egyetemi tömegképzésben nem valósítható meg. A hallgatók munkáját a programba való belépésük pillanatától tutorok – fiatal szociológus kutatók – kísérik és segítik.
Célunk, hogy a négy féléves szociológia program elvégzése után hallgatóink képessé váljanak kurrens társadalomkutatásokba való bekapcsolódásra, és ott releváns tudományos eredmények létrehozására. Erre a szakkollégium számukra lehetőséget is biztosít.

Társadalomelmélet, társadalmi mechanizmusok, társadalomkutatás
Kurzusfelelősök: Szántó Zoltán, Bartus Tamás, Karácsony Gergely
1-2-3. félév

A szociológiai képzés első három féléve úgy kíván bevezetést nyújtani a társadalmi jelenségek magyarázatába, hogy egy átfogó szociológiai „programban” kapcsolja össze a közgazdaságtan, a racionális döntések elmélete, a szociálpszichológia és a „klasszikus” szociológia legfontosabb elméleti és módszertani eredményeit. A hagyományos bevezető szociológiai kurzusok szerzőközpontú vagy elmélettörténeti megközelítésével szemben a cél az, hogy a szakkollégisták megismerkedjenek a legfontosabb szociológiai jelenségek elméleti és módszertani dilemmáival. 
Elfogadva, hogy a társadalmi jelenségek nem érthetők meg kielégítő módon az egyéni döntés és cselekvés számbavétele nélkül, a három félév folyamán igyekszünk rendszerezetten feltárni az emberi cselekvés (a társadalom „mikro-szintje”) és a társadalmi-gazdasági intézmények, struktúrák („makro-szint”) kapcsolatait:
Mikro-jelenség – mikro-magyarázat
Kapcsolódó elméleti irányzatok, módszerek: racionális döntéselmélet, pszichológiai cselekvéskoncepciók (pl. behaviorizmus) stb.
Mikro-jelenség – makro-magyarázat
Kapcsolódó elméleti irányzatok, módszerek: strukturalizmus, szerepelmélet, szociálpszichológia stb.
Makro-jelenség – mikro-magyarázat
Kapcsolódó elméleti irányzatok, módszerek: alkalmazott játékelmélet, a társadalmi csere elmélete, új intézményi iskolák, racionális döntéselméleten alapuló szociológia, analitikus marxizmus stb.
A három félév folyamán kétféle „logikát” igyekszünk egymással összebékíteni. Egyrészt az egyéni cselekvéstől haladunk a társadalom egyre összetettebb képződményei felé, másrészt az elméleteket olyan sorrendben tárgyaljuk, hogy figyelembe vesszük, melyekhez szükségesek egyszerűbb, melyekhez magasabb szintű módszertani eszközök. Hangsúlyt helyezünk arra, hogy megvizsgáljuk, a klasszikus szerzők eredményei hogyan értelmezhetők (újra) és tesztelhetők a ma rendelkezésünkre álló módszertani eszközökkel. Ízelítőül két példa:
Probléma: Miért nyugaton alakult ki a kapitalizmus? 
Klasszikus szerző: Max Weber
Elméleti eredmények, módszerek:
Értékracionális cselekvés ideáltípusa
Láthatatlankéz-játék stb.
Két- és többváltozós statisztikai érvelések
	Probléma: Miért nő az öngyilkossági gyakoriság gazdasági fellendülés idején?
	Klasszikus szerzők: Émile Durkheim, Raymond Boudon
	Elméleti eredmények, módszerek:
		Döntések kockázat mellett
		Fogolydilemma-játék stb.
		Két- és többváltozós statisztikai érvelések
A klasszikus szociológiai problémák mellett kísérletet teszünk arra, hogy az elméletalkotás és a módszertan dilemmáit a jelenkori társadalom jelenségein is tanulmányozzuk. Így például:
Probléma: Mi magyarázza a cigányság alacsony társadalmi státuszának újratermelődését?
 	Szerzők: M. Patricia Fernandez Kelly, Glenn C. Loury
Elméleti eredmények, módszerek:
		Önmagukat erősítő sztereotípiák, önbeteljesítő jóslatok
Előítéletek tartósságának magyarázata: attitűd és társadalmi jelentés
		Az osztállyá és renddé formálódás mechanizmusai
	
Probléma: Miért szavaznak az emberek?
Szerzők: John H. Aldrich, David B. Johnson
	Elméleti eredmények, módszerek:
		Expresszív és instrumentális racionalitás		
Közjavak, a kollektív cselekvés társadalmi csapdái
		Társadalmi normák szankcionáló szerepe
A kurzus szellemiségében és főbb vonalaiban Hartmut Esser: Soziologie. Allgemeine und Spezielle Grundlagen című hétkötetes művét követi (1993-999, Frankfurt/New York: Campus Verlag).

Válogatás a kurzus kötelező irodalmából:
Aldrich, John H. 1997: When is it Rational to Vote? In Mueller, D. C. (szerk.): Perspectives on Public Choice. Cambridge University Press.
Becker, Gary Stanley 2004: Bűn és bűnhődés. Egy közgazdasági megközelítés. Budapest, Rajk László Szakkollégium.
Becker, Howard S. 1974: A kívülállók. In Andorka R. – Buda B. – Cseh-Szombathy L. (szerk.): A deviáns viselkedés szociológiája. Budapest, Gondolat.
Coleman, James S. 1998: Társadalmi tőke az emberi tőke termelésében. In Lengyel Gy. – Szántó Z. (szerk.): Tőkefajták. A társadalmi és kulturális erőforrások szociológiája. Budapest, Aula.
Csontos László (szerk.) 1998: A racionális döntések elmélete. Budapest, Osiris.
Hirschmann, Albert O. 1995: Kivonulás, tiltakozás, hűség. Budapest, Osiris.
Loury, Glenn C.: Faji egyenlőtlenségek Amerikában. Kézirat, megjelenés alatt.
Olson, Mancur 1997: A kollektív cselekvés logikája. Közjavak és csoportelmélet. Budapest, Osiris.
Sutherland, Edwin H. 2001: Fehérgalléros bűnözés. In Rácz J. (szerk.): Devianciák. Budapest, Új Mandátum.
Tocqueville, Alexis 1993: Demokrácia Amerikában. Budapest, Európa.
Tocqueville, Alexis 1994: A régi rend és a forradalom. Budapest, Atlantisz.

A szociológiai kutatások módszertana
Kurzusfelelősök: Schmidt Andrea, Karácsony Gergely
4. félév

A kurzus célja, hogy a résztvevőket – az előző félévekben megszerzett elméleti alapokra építve – megismertesse az empirikus kutatási módszerek gyakorlatával, és felkészítse a szakkollégistákat arra, hogy azokat a saját céljaiknak megfelelően önállóan is alkalmazni tudják. A program problémaorientált megközelítésének megfelelően a kurzus a saját kutatási ötletek megfogalmazásában és az alapvető adatelemzési technikák elsajátításában egyszerre kívánja segíteni a hallgatókat.
A félév teljesítéséhez a hallgatóknak egy kutatási tervet kell készíteniük egy szabadon választott témában, amelynek tartalmaznia kell a kutatási probléma részletes kifejtését, a kutatási hipotéziseket és a kutatás részletes módszertani leírását. A félév során a hallgatók gyakorlatban alkalmazzák a különböző kvantitatív adatelemzési technikákat, ideális esetben saját, önálló kutatásuk részeként.
A kurzus célkitűzéséből adódóan a különböző módszereket nem önmagukban, hanem a szociológiai kérdések megválaszolásának eszközeként kívánja bemutatni. Ezért a megadott irodalom egyformán tartalmaz elméleti munkákat és módszertani leírásokat. 

Témakörök: 
1.	Kvalitatív és kvantitatív kutatások
2.	Szisztematikus adatgyűjtés, összehasonlító vizsgálatok
3.	Tartalomelemzés
4.	Mélyinterjú
5.	Fókuszcsoport
6.	Kérdőíves vizsgálatok, adatok kvantifikálhatósága, egy- és többváltozós elemzések 
7.	Mintavétel, terepmunka

Irodalomjegyzék: 
Babbie, E. 2001: A társadalomtudományi kutatás gyakorlata. Budapest, Balassi.
Durkheim, E. 1982: Az öngyilkosság. Budapest, KJK
Geertz, C. 1994: Sűrű leírás. In: U.ő.: Az értelmezés hatalma. Budapest, Osiris. 170-199.
Gordon W.-Langmand R.: 1987: Kvalitatív piackutatás. Budapest, HVG.
Krippendorff, K. 1995: A tartalomelemzés módszertani alapjai. Budapest, Balassi
Kuhn, T.S. 2000: A tudományos forradalmak szerkezete. Budapest, Osiris
Moksony, F.: Gondolatok és adatok. A társadalomtudományi elméletek empirikus ellenőrzése. Budapest, Osiris
Popper, K.L. 1997: A tudományos kutatás logikája. Budapest, Európa
Rudas T. 1998: Hogyan olvassunk közvélemény-kutatásokat? Budapest, Új Mandátum.
Székelyi, M. - Barna, I. 2002: Túlélőkészlet az SPSS-hez. Többváltozós elemzési technikákról társadalom­kutatók számára. Budapest, Typotex
Vajda J. 2003: Az élettörténet szövegének szövete. Jelkép. 1. 89-96.
Weber, M. 1998: A társadalomtudományi és társadalompolitikai megismerés objektivitása”. In: U.ő: Tanulmányok. Budapest, Osiris. 7-70.